Ved du hvad klokken er?
Begge sider. Jeg har ikke flere skriveplader, så lån et hos de andre.
Næste.
- Hvordan får jeg et ID? - Har De mistet Deres ID, sir?
Ingen dåbsattest? Intet? Av for den.
Det er en sag for motorkontoret.
De har åbent i morgen. Nærmeste afdeling er i Montebello.
Du kan få en busbillet her inden du tager af sted.
- Hvad hedder du? - Alexander Supervagabond.
- Hvabehar? - Alexander ... Supervagabond.
Virkelig?
Okay, Supervagabond. Jeg har noget til dig.
- Værsgo. - Tak.
En ting mere.
- Har du en seng til mig? - Ja da. Skriv under her.
Du udfylder bare denne her.
- Hvad sker der, deromme? - Jeg klarer det, undskyld.
- Okay, tak frue. - Supervagabond, hva?
Jeg får ikke brug for sengen alligevel.
KAPITEL 3: AT VÆRE MAND
Vis mig dit ansigt. Hvis jeg ser dit ansigt igen, så slår jeg dig ihjel.
Det er sgu jernbanen det her, og I bumser skal sgu ikke nasse på os.
Ja, sir.
Har du noget ID?
- Nej, sir. - Selvfølgelig har du ikke det.
Det gør du ikke igen.
Alt klart.
DEN MAGISKE BUS UGE 7
ORGANISERE
KORTLÆGNING
LAVE JAGTSTIER
Tak.
I brevene, som Chris sendte til mig fra college, -
- stod det klart, at problemerne med mor og far stadig voldte smerte.
Han sagde, jeg var den eneste som kunne forstå ham.
- Hvis penge er det, du klatter væk? - Jeg arbejder sgu også.
Jeg skaffer kontakterne!
- Du er ligeglad med mit arbejde. - Drop det.
Vend ikke ryggen til mig, kvinde!
- Børn, se hvad jeres far gør ved mig! - Se, hvad hun får mig til at gøre!
Jeg hader dig fandeme!
- Jeg aflyser julen i år. - Hvem tror du, du er? Gud?
- Nemlig. Jeg er Gud! - Du kan ikke aflyse julen!
ALENE
I VILDMARKEN
Vi mangler 10.
Alex, det er ikke for at være efter dig, du gør det godt.
Jeg vil gerne beholde dig og hjælpe dig til Alaska, -
- men du må tage strømper på.
Næsten et år efter Chris forsvandt, -
- begyndte mine forældres fortvivlelse og skyldfølelse at gøre ondt.
Smerten syntes at bringe dem tættere på hinanden.
Selv deres ansigter var forandret.
Hun overbeviser sig selv om at det er Chris, at det er hendes søn, -
- når hun ser en omstrejfende.
Jeg frygter for moderen i hende.
Instinktet, der fornemmer truslen af et tab så stort, -
- at hjernen ikke kan håndtere det.
Jeg ved ikke, om jeg stadig forstår det Chris siger, -
- men jeg minder mig selv om, at dette ikke er de forældre han voksede op hos, -
- men mennesker som er svækket af tab.
Men stadig, alt hvad Chris siger, må siges.
Og jeg tror, det han gør, må gøres.
Dette er vores liv.
Stort bytte.
Fandens!
Forsvind!
- Far, må jeg tænde grillen denne gang? - Du kan hente tændvæsken.
Kom nu, vær sød, far.
- Det lyder som en fin idé, Walt. - Hold kæft, Carine!
Nej, Billie. Få mig ikke til at sige det igen.
Okay? Hører du mig, kvinde?
Kan du høre mig, kvinde?
Undskyld, Walt.
Nej! Nej! Fandens!
KØDET ER ALLEREDE FYLDT MED MADDIKER.
SKØD ELGEN. ET AF MIT LIVS STØRSTE KATASTROFER.
Man kunne tydeligt fornemme en kraft som ej er venlig mod mennesket.
Det var et sted med hedenskab og overtroiske ritualer, -
- beboet af mænd nærmere beslægtet med sten og dyr, end vi.
KAPITEL 4: FAMILIE
Sunni. Hey, Sunni. Kom her, skat.
Nej. Nej!
18. DECEMBER 1991 FIRE MÅNEDER FØR BUSSEN
Men nu tænker jeg kun på Alaska.
Giv Skøre Cain en hånd.
Her kommer Slab Citys egen Tracy T.
Hej, mit navn er Tracy.
Jack London er kongen.
Bliver du hos os længe?
Jeg venter på en check fra mit sidste job, juledag.
Jeg må gøre klar til Alaska.
Når solen står lidt lavere i aften, påbegynder jeg et træningsprogram.
Når lønnen kommer, finder jeg nok nogle bjærge, jeg kan bestige indtil foråret kommer.
Jeg må se, hvor langt pengene rækker. Jeg mangler en del forsyninger.
Jeg finder måske et arbejde, eller også klarer jeg mig.
Vi kan da give dig lidt for at stå i boden.
Jeg tager ikke imod penge fra jer. Det har været godt, at møde jer.
- I ser ud til, at have det godt. - Vi har det skam også godt.
Apropos, burde du ikke præsentere dig selv for Joni Mitchell derovre?
Jeg ...
Hej.
- Sælger du bøger? - Ja, jeg gør. Vi gør.
Han gjorde.
- Jeg kan godt lide at læse. - Ja?
Det er godt.
Jeg hørte dig spille i aftes.
- Jeg er frygtelig. - Nej, du er ikke. Du synger godt.
Tak.
Jeg tænkte på at gå en tur. Vil du med?
Okay.
Hej. Lad mig vise jer rundt. Jeg har været her siden 1984.
Der kommer mange turister forbi, og kigger på bildøren der.
Jeg fandt bildørene, og boltede dem fast.
- Hvor er telefonpælene fra? - Folk herfra elsker mig bare.
Jeg tror hele verden elsker mig, og jeg vil gerne elske dem tilbage.
- Mere er der ikke i det. - Du tror virkelig på kærlighed?
Ja. Helt bestemt.
Dette er en sand kærlighedshistorie som berører alle i hele verden.
Gud elsker os, meget.
- Er det svar nok? - Ja.
Jeg elsker det her. Friheden er så smuk.
Jeg flyttede ikke for 10 millioner.
Jeg er tilfreds, og lever hvor jeg gerne vil.
Det bliver bedre.
Jeg tror de tanke der blev brugt som basens renseanlæg under anden verdenskrig.
Plant hænderne i det. Jeg gør det samme. Bare for sjov.
Fint.
Mine tænder løber i vand.
Jeg var kun lidt ældre end Tracy da jeg blev gravid.
Jeg troede min mand og jeg skulle bringe fred på jorden, -
- og blive sammen for evigt.
Sådan gik det ikke helt.
Han forlod mig.
Så, jeg ...
Det endte med, at jeg opfostrede min dreng, Reno, alene.
Og så mødte jeg Rainey.
Det gik godt i et stykke tid. Det er bare ...
Men Reno var allerede blevet en teenager, -
- og var på vej til at blive sin egen mand.
Jeg har ikke hørt fra ham i to år.
- Jeg ved ikke engang hvor han er. - Jeg håber, jeg får lov at møde ham engang.
Ved dine forældre hvor du er?
Venner, maden er klar, hvis I er sultne.
Ja, det er vi. Vi er sultne.
Jeg er okay.
Kommer du?
Eller vi kan sidde her. Jeg ville sidde hos dig hele natten.
Kom.
Kom nu. Det bliver koldt.
Se denne her. Tawdry ... Det er lige noget for dig, Denise.
Den pige er klar til at bestige en hegnsstolpe.
Og her ligger du, fitness-monken.
- Så Jan fortalte dig om Reno? - Ja.
Børn kan være ret hårde ved deres forældre.
Har du planer om, at se dine?
Jeg har kun én plan, Rainey.
Det er så Alaska?
Alaska.
Hallo?
- Glædelig jul. - Kom herind.
- Mine forældre er taget ind til byen. - Nej.
Jo. For at ringe til min bedstefar og ønske glædelig jul.
Jeg mener, vi kan ikke gøre det der.
Hvorfor ikke?
- Hvor gammel er du? - 18.
17.
Hvilket år er du født i?
Okay, jeg er 16.
Skal vi lave noget sammen?
Du kan sende post til mig på denne adresse.
Jeg ved ikke, hvornår jeg får den. Men jeg får den.
- Du er ret fantastisk. - Ja?
Og husk, hvis du vil have noget her i livet, så ræk ud og tag det.
- Pas godt på dig selv, knægt. - I lige måde.
- Nytårsfortsæt? - Vi skal prøve.
Bare tag din rygsæk og gå.
Jeg tror ikke, jeg kan klare et knus.
Hej.
Farvel!
Halvandet år var gået, i det far kaldte "dvaletilstand".
Tyngden af Chris' forsvinden begyndte at ramme mig med fuld kraft.
"Jeg har gennemlevet meget, og tror nu jeg ved, hvad lykke er."
"Et stille og tilbagetrukket liv på landet, -"
"- med muligheden for at være til nytte for folk, som behøver det, -"
"- men som ikke er vant til det."
Og håbe, ens arbejde er til nytte.
"Så hvile, natur, bøger, musik, næstekærlighed."
"Sådan opfatter jeg lykke."
"Og oven på alt det, dig som min mage."
"Og børn, måske."
"Hvad mere kan en mands hjerte begære?"
IKKE MULIGT AT KRYDSE FLODEN!
ISOLERET AF REGNVEJRET - ENSOM
BANGE
SIDSTE KAPITEL: AT FÅ VISDOM
- Hvor er din lejr? - Ude forbi "Oh-My-God" varme kilderne.
Jeg har boet her i seks år, men det sted har jeg ikke hørt om.
Vis mig vejen derud.
- Ron Franz. - Alex.
Hvor er du fra, Alex?
- Vest Virginia. - Okay, Alex fra Vest Virginia.
OH-MY-GOD VARME KILDERNE ANZA BORREGO ØRKENEN, 12. JAN 1992
Tja, det her er ... specielt.
Er du ikke bekymret for de hashrygere og nudister dernede?
Nej, de holder sig for dem selv.
Du virker som en intelligent ung mand. Har jeg ret?
- Jeg synes mit hoved er skruet okay på. - Det er det, jeg mener.
Hvor længe har du været herude?
- Et par uger. - Og før det?
Mange steder. Jeg har rejst en del rundt.
- Hvor gammel er du? - 23.
23? Bør du ikke få en uddannelse? Og et arbejde, og blive til noget her i livet?
Mr. Franz.
Karrierer er en opfindelse for 1900-tallet. Jeg vil ikke have en.
Du skal ikke bekymre dig om mig, jeg har en collegeuddannelse.
Jeg er ikke subsistensløs. Jeg har valgt dette liv.
- I sandet? - Ja, i sandet.
- Hvor er din familie? - Jeg har ikke længere en.
Det er en skam.
Jeg vil vise dig noget.
Kom.
Kom nu.
Det bliver lidt for stejlt og for højt for mig.
Okay, men selv halvvejs oppe er det noget af en udsigt, ikke?
Fra toppen, kan man se helt til Salton søen.
- Kan man se Salton søen deroppe fra? - Ja, sir.
Du milde.
- Vil du ikke derop? - Nej. Jeg gør ikke den slags.
Jeg har tilbragt en stor del af mit liv i militæret.
Nytårsaften, 1957, var jeg udstationeret i Okinawa.
Min kone og søn var herhjemme, og kørte ned af vejen, -
- og en spritbilist kørte direkte ind i dem.
Dræbte dem begge to.
Du tror måske, at det sidste jeg ville gøre, -
- var at gå til whiskyen.
Men jeg kunne ikke gøre andet.
Og jeg gik til den!
Men jeg indså snart, at det ikke hjalp min kone og søn, at sørge på den måde.
Så jeg tog mig sammen, og holdt op med at drikke.
Kold tyrker.
Siden da, er dette her mig.
Rejser du nogensinde, Mr. Franz?
Nej, jeg kan ikke rigtig forlade mit læder.
Jeg har et lille læderværksted i garagen.
Det supplerer godt til min pension. Men hver gang jeg tænker på at rejse, -
- kommer jeg bagud i bestillingerne.
- Jeg vil gerne se dit værksted. - Ja? Det håbede jeg, du ville sige.
- Det er utrolig smidigt. Når det er vådt ... - Er det som smør.
Og så hærder det, og holder den form.
Giv den et godt slag.
I Syddakota arbejdede jeg ved en kornsilo for Wayne. Rar fyr.
Så fulgte jeg Coloradofloden ned til Grand Canyon og sejlede i vandfald.
Det vildeste jeg nogensinde har gjort.
Og så fulgte jeg floden ned til Mexico, hvor jeg strandede.
Og The Slabs.
Hvad står N'et for?
Nord.
Alaska?
Hvad flygter du fra?
Jeg kunne spørge dig om det samme.
Men jeg kender allerede svaret.
- Så det gør du? - Ja. Du må ud i verden igen.
Kom ud af det ensomme hus. Kom ud på vejen.
Du kommer til at leve længe, Ron. Læg din livsstil radikalt om.
Kernen i menneskets sjæl kommer fra nye oplevelser.
Og der er du, stædige gamle mand. Sidder på din røv.
Sidder på min røv?
Jeg skal vise dig, "sidder på min røv".
"Stædige gamle mand."
- Jeg skal vise dig! - Så kom.
"Sidder på min røv." Ha!
- Kom så, gamle mand. - "Sidder på min røv."
Fortsæt.
Det klarer du fint.
- Fortsæt, Ron. - Ja!
Gud, kigger du med?
- Er du okay? - Din lille laban.
Jeg vil savne dig.
Jeg vil også savne dig.
Men du tager fejl, hvis du tror livsglæden kommer fra menneskelige relationer.
Gud har placeret den overalt. I alt, vi kan opleve.
Folk skal bare lære at kigge anderledes på verden.
Det skal jeg prøve at huske.
Virkelig.
Det skal jeg nok.
Jeg vil fortælle dig noget.
Fra det jeg har kunne stykke sammen, -
- ud fra det, du har fortalt om din mor og far, -
- og du har dine synspunkter på kirken.
Men der er en større ting vi alle kan værdsætte, -
- og det lyder til du gerne vil kalde den Gud.
Men når du tilgiver, -
- så elsker du.
Og når du elsker, -
- skinner Guds lys på dig.
- Hold da helt kæft. - Vi har snakket om det sprog.
Jeg sagde det jo!
Hvor er de forbandede dyr henne? Jeg er kraftedme sulten!
Jeg er fucking sulten!
"I et øjeblik, genopdagede hun formålet med sit liv."
"Hun var på Jorden, for at forstå det vilde, og kalde hver ting ved det rette navn.
"Ved det rette navn."
Hvad hedder den?
Det er Viburnum edule.
Hedysarum alpinum.
Vild kartoffelplante.
Epilobium angustifolium. Ildblomst.
VILD KARTOFFELPLANTE
VILDE PLANTER
USPISELIG
SPISELIG
PLANTEN ER GIFTIG
GIVER VED INDTAGNING: LAMMELSE, HINDRER FORDØJELSE, KVALME
PLANTERNE MINDER MEGET OM HINANDEN
UDEN BEHANDLING LEDER DET TIL SULT OG DØD
Til helvede med det hele!
Dag 100: Klarede den! Men jeg er yderst svag.
Jeg er i bogstaveligste forstand blevet fanget i vildmarken.
22. marts 1992
Hvad laver du oppe? Den er halv fire.
Jeg hørte dig stå op for en halv time siden.
Jeg fornemmede, du ville være væk inden morgenmaden.
Jeg kører dig langt væk, til et sted hvor du kan tage et tog eller fly, -
- så du ikke strander her i ørkenen.
Jeg kørte dig gerne helt til Alaska, hvis ikke jeg skulle i kirke kl. 8.
- Ron, det behøver du ikke. - Jeg vil gerne.
Få dig startet på dit projekt.
- På mit ... - Jeg ved det.
På dit store Alaska-eventyr.
Her. En machete.
En sammenklappelig fiskestang og andet godt.
- Ron ... - Bare tag det.
Jeg tager tøj på, og møder dig ved bilen.
Nå, min ven.
Ja.
Jeg fik en idé.
Min mor var enebarn.
Det samme var min far.
Og jeg var deres eneste barn, -
- så når jeg er væk, er det slut på familietræet.
Min familie ophører.
Hvad siger du til, at jeg adopterer dig?
Jeg kan være din bedstefar.
Ron, kan vi tale om det, når jeg kommer tilbage fra Alaska?
Vil det være okay?
Ja. Det kan vi godt.
Okay, Ron.
Tak.
Hvordan lyder hans stemme nu?
Hvad ville han fortælle om nu?
Jeg indså, at ordene til mine tanker ikke var af betydning.
Chris skrev sin historie, -
- og kun Chris kunne fortælle den.
LYKKE ...
... KUN ÆGTE ...
... NÅR DEN DELES
"At kalde ting ved deres rette navn."
JEG HAR HAFT ET LYKKELIGT LIV FARVEL OG GUD VELSIGNE ALLE
"Ved deres rette navn."
Hvad hvis jeg smilede, -
- og kastede mig i favnen på jer?
Ville I så se ...
... hvad jeg ser nu?
Til minde om Christopher Johnson McCandless
12. februar 1968 - 18. august 1992
To uger efter Chris døde fandt jægere hans lig i bussen.
Dette selvportræt blev fundet ufremkaldt i hans kamera.
19. september 1992 fløj Carine med sin brors aske til Østkysten.
Hun havde den med på flyet, i sin rygsæk.